Dette er en enkel historie men som likevel ikke er lett å fortelle.
Som en fabel er den sørgelig, -
- og som en fabel er den full av undring og glede.
Jeg synger om alt jeg ser!
"Her er jeg," sa jeg til kaos. "Din slave!."
"Bra!" sa han. Da sa jeg; "Hvem da?"
Endelig fri! Kan et kjærtegn meg vel nytte, når jeg er lykkens bytte?
Jeg er klar og rede. Gått er toget mitt, bremsene er slitt. Og jeg lar det skje.
Gode Bacchus, før meg av sted... Bremsen er slitt!
- Jeg hørte det. - Nei, jeg får ikke bremset!
Brems! Var det ikke et dikt, da?
Brems! Vi kommer til å dø i skogen!
Brems!
Kongen kommer!
Det står en hel folkehop der nede. Kjør rett fram!
Vi kan ikke bremse! Ut av vei! Ut av vei!
Ut av vei!
LIVET ER HERLIG
Gå deg en tur! Ellers er vi ikke framme før i morgen tidlig.
- Jeg fant skruen! - Takk.
- Hva vil du ha nå? - La meg være i fred i ti minutter.
Ellers kommer vi ikke fram før ved midnatt.
- Vil du ha skruen? - Nei, jeg vil være i fred litt.
Skal jeg finne skruen?
Nei, la meg være i fred.
Jeg går og vasker hendene.
Hallo, frøken! Hvordan står det til?
- Så fint! Har moren din satt det opp? - Nei, eierinnen.
Dette er jo som et lite marked.
Hva koster de? Hvor gammel er du? Hvor er moren din?
- Hva heter du? - Eleonora.
- Gleder meg. Prins Guido... - Prins...?
Jeg er prins. Alt dette er mitt. I prinsippet prinsens prinsedømme.
Dette stedet skal jeg døpe Addis Abeba.
Ut med kyr, inn med kameler. Ut med høns, inn med strutser.
Og noen flodhester! Nå skal jeg treffe min prinsesse.
- Når da? - Nå.
God morgen, prinsesse!
- Så redd jeg ble! Ble De skadet? - Har aldri hatt det bedre.
- Går De alltid ut av huset slik? - Jeg ble stukket av en veps.
Ble De stukket? Tillat meg. Ligg stille, prinsesse!
Vepsegift er veldig farlig, den må ut. Bli liggende, dette kan ta en stund.
Det holder, takk.
- Ble De stukket andre steder? - Nei.
For et sted!
Duer som flyr, og kvinner faller ned fra himmelen. Her vil jeg bli!
Han vil ha kameler og strutser her. Han er prins!
Aldeles riktig. Prins Guido til tjeneste, prinsesse.
Jeg kommer! Far vel, da.
- Hvordan kan jeg få takket Dem? - Det var da så lite.
Jeg kunne ta noen egg, så kan jeg lage en omelett til min brave væpner.
- Ta så mange De vil. - Tusen takk!
Jeg tar to... seks. Nå kan jeg lage en fin omelett.
På gjensyn, Eleonora! Mine ærbødigste hilsener, prinsesse.
Far vel!
Nå kommer jeg, Nuvolari! I kveld blir det omelett.
Inn med strutser og kameler!
- Hvor ligger huset? - Sving til venstre, vi er nesten framme.
- Sover onkelen din hos oss? - Nei, han har alltid bodd på hotellet.
Vi får låne huset, han bruker det bare som lager. Der er det!
Der er hesten til onkel vognen til onkel,
huset til onkel, og inne, der er onkel.
Nå er vi her, onkel!
Vi fikk trøbbel med bilen.
Onkel!
- Barbarer... - Hva skjedde?
- Hvorfor ropte du ikke på hjelp? - Stillhet er det sterkeste skrik.
- Er du poeten? - Ferruccio. Jeg er tapetserer også.
Dere får slå dere til her blant alle raritetene mine. En gammel lidenskap...
- ...som i seg selv er en raritet. - Hva er alt dette til?
Bli her så lenge dere vil. Å være kelner er ingen lett jobb.
Sengen. Garibaldi skal ha sovet i den. Det overflødige kommer alltid til nytte.
Rådhuset ligger i Via Sestani, gå dit i morgen.
Badet, utstyrt med monsieur Bidés innretning.
Noen bøker, bl.a. "Petrarcas liv" av Lorenzo Paolino.
Kjøkkenet... Her er en velosiped, også kalt sykkel.
Jeg må tilbake til hotellet. Ikke mist nøkkelen.
Så hyggelig å se deg... Nå kommer jeg, Robin Hood!
For en onkel!
Se, har du sett så flott? Hva var det jeg sa?
Vi er i byen, vi kan gjøre hva vi vil. Vi er frie!
Vil du slippe deg løs? Du kan skrike, om du vil.
Er du gal? Vi er i byen, du kan ikke oppføre deg som på bygda.
Du har jo skreket uavbrutt i tre timer.
Maria! Nøkkelen!
Der ser du. Kom, nå.
Om du kunne slå fra deg poesien, ville du gjøre din far glad...
- ...og tjene mer enn ham. - Helt enig!
Du bør slå deg til ro. For en fin hatt!
- Hvordan kler jeg den? - Bra, men den er min.
- Når begynner jeg å jobbe? - Du er allerede for sen. Nå!
Bær den stolen ut i verkstedet.
Den der. Og vær forsiktig med den!
Da går jeg til rådhuset. Adjø.
Skikk dere bra nå for det er harde tider. Veldig harde!
Jaså? Hvor står du, sånn politisk?
Benito! Adolfo! Oppfør dere!
Hva sa du?
Jeg sa bare... Hvordan står det til? Da skal jeg gå videre...
Forsiktig, du skader beina!
- Adjø! - Adj...
Jammen tok han ikke hatten. Men jeg skal nok få tak i ham.
Benito! Du skal få en lusing.
Jeg vil søke om løyve til å åpne en bokhandel.
- Tar det lang tid? - Årevis.
Da er det best å komme i gang.
De må levere en søknad som avdelingssjefen må signere.
Men da...
Nå var det like før! Jeg hadde glemt eggene fra i går.
- Jeg, Guido Orefice, søker om... - Han kan ikke signere nå likevel.
- Hva foregår her? - Jeg trenger underskriften Deres.
- Hva er dette? - Jeg sa det til ham.
- Det er bare en underskrift. - De får be min stedfortreder.
- Jeg vil bare ha underskriften Deres. - Vi stenger kl 13.
- Den er ti på. - Lever en klage, da.
For en utrivelig kar. Han kunne jo bare ha skrevet under.
Nå må jeg vente på stedfortrederen. Jeg vil levere en klage!
Jeg, Guido Orefice...
For en fulltreffer!
Ble De skadet? La meg hjelpe Dem. Det var ikke meningen.
Ikke rør meg!
Den bokhandelen kan De glemme, min gode mann.
Nei! Eggene ligger i...
Din skurk, jeg skal drepe deg!
Sykkelen min!
Ut av vei! Ut av vei!
God dag, prinsesse!
Lurer på om vi en dag vil møtes stående.
Unnskyld, men jeg må fly. Far vel, prinsesse!
- Kylling... - Lett.
Den serveres hel med ryggen ned. "Vil De skjære den opp?"
Jeg holder den fast med kniven under vingen, og river av låret.
Jeg skjærer langs brystbeinet, av med vinger og skinn...
- Hummer. - Elementært.
Hummer... Jeg stikker vingen under låret, av med låret.
Jeg river av hummeren... Hummer er et skalldyr.
Jeg rivet skallet av skalldyret.
Av med skallet og antennene. Antennene spiser man jo ikke.
Av med antennene, og av med hummeren... Da er det ingenting igjen.
Vi har ikke hummer men en utsøkt kylling'.
- Jeg husker ikke hummer. - Den serveres som den er!
Altfor lett, det var derfor jeg ikke kom på det.
Oppførsel! Ventestilling.
"Kelner!" "Ja?" Gå tilbake. Ventestilling...
"Kelner!" "Ja? "Gå tilbake. "Kelner!" "Ja? "Gå tilbake.
Gå tilbake... Hvorfor roper alle på meg? Er det ikke andre kelnere her?
Bukking! Superenkelt. Bukking, altså...
Man bukker dypere, slik.
45 grader... Som sjampanjeflasken.
45 grader, til og med 50, 55...
90 grader, rett vinkel. Hvor dypt skal jeg bukke? 180 grader?
Tenk på solsikkene. Om de bukker for mye, betyr det at de er døde.
Du er servitør, ikke slave.
Å tjene er den ypperste kunst, og Gud den øverste tjener.
Gud tjener mennesket, men er ikke deres slave.
- Knappen manglet. - Skal ikke være noen der, dumrian.
- Pappa må ha tilbake bilen. - Lever den tilbake om en måned.
Nei, jeg må levere den tilbake snart. Vet du hvorfor?
Hvorfor?
- Ferruccio! - Hva er det? Hva er klokken?
- Sov du? - Klart at jeg sov.
Du stilte et spørsmål, snudde deg og sovnet. Hvordan gjorde du det?
- Schopenhauer. - Hvem?
Schopenhauer sier at med viljestyrke, klarer man alt. "Jeg er hva jeg vil."
Nå vil jeg være en som sover, så jeg tenker: "Jeg sover, jeg sover..."
Utrolig! Og så lett. Det vil jeg prøve.
Jeg sover, jeg sover...
Ikke beveg hendene som en trollmann. Du skal tenke.
Dette er alvorlige ting som tar tid. Vi snakker om det i morgen.
Fantastisk...
Våkn opp, våkn opp, våkn opp, våkn opp...
- Våkn opp... - Hva er det?
- Det fungerer! - Hva da?
Schopenhauer. Jeg sa: "Våkn opp!" og da våknet du.
For en utrolig teori.
Du skrek meg i øret, det var derfor jeg våknet.
- Skal jeg si det lavere? - Du skal ikke si noen ting.
Det er noe dypt, du skal bare tenke det.
- Hvorfor har du det så travelt? - Vi er sent ute.
Maria, nøkkelen!
Hver morgen kaster hun ut nøkkelen. Å, se!
Der er den vakre lærerinnen. Jeg drømte om henne i natt.
Kom, så skal jeg presentere deg. I svarte...!
- Hva er det? - Stå stille!
Han i bilen er idioten som fikk eggene på seg.
- Han vil drepe meg. Hva gjør han? - Han står og prater.
- Hva sier han? - Vet ikke jeg.
- Hva gjør han? - Sier adjø.
Han har samme bil som meg!
Stå stille! Om han ser meg, dreper han meg.
Stå stille, Ferruccio. Stille, stille...
- God morgen, prinsesse! - Å gid!
Dem igjen? Hvordan gjør De dette?
Dette er prinsessen som falt i armene på meg.
Var det han som sugde ut giften fra låret ditt?
Vi treffes alltid slik De dukker bare opp.
Vi kan jo lage en avtale. I kveld kl 20?
- Nei, det er bedre slik. - Kom, vi må gå.
- Håper vi støter på hverandre igjen. - Adjø, prinsesse!
Så du? Er hun ikke vakker? Hun liker at jeg bare dukker opp.
Det er ikke sant!
- Mørket! - De er et geni.
"Til større den er, desto mindre ser man." Mørket. Praktfull.
Fant De på den?
De løste den på fem minutter, meg tok det åtte dager. Mørket...
Vær så god: Laks, salat og et glass hvitvin.
- Hør på denne, Guido. - Tillater De? Det er min tur.
Jeg lærte den av far.
Snehvit og dvergene...
Løs gåten samtidig med at jeg gir Dem svaret.
Høres svært raffinert ut... Den må jeg løse straks.
- Spis først. - Jeg vil ikke spise så sent.
Salat, laks og vin er lett.
"Snehvit og dvergene..."
- Guido! Er kjøkkenet stengt? - Alle er jo gått. Hvordan det?
En departementsråd fra Roma vil ha mat.
- Kjøkkenet er stengt. - Synd. Han gir sikkert bra driks.
Kjøkkenet er åpent.
Vær så god.
- Vil De ikke ha noe? - Nei.
- Det er sju dverger... - God aften.
Kjøkkenet er stengt, men kanskje en liten kaldrett?
- Alt er like godt, det er bare å velge. - Noe lett.
Av kjøtt har vi: tung og kraftig biff, lam, nyre, panert lever surret i fett...
- Eller fisk. - Fisk!
Da har vi fin, fet piggvar...
Klippfisk fylt med fleskesvor, dynket med Grand Marnier, eller mager laks.
- Laks, takk. - Tilbehør?
- Får man det også? - Naturligvis.
Vi har fettfritert fåresopp, fløtegratinerte smørpoteter i fettsjy...
De har ikke en lett salat? Ellers får det være.
En salat? Synd, for den fettfriterte fåresoppen er utsøkt.
Altså, en lett salat laks og et glass hvitvin.
- Perfekt! Så raskt som mulig. - Skal gjøre mitt beste.
Vær så god.
Løs gåten samtidig med at jeg gir Dem svaret... Ikke sant?
- Snehvit og dvergene... - God natt!
God natt, herr geni! Snehvit...
Snehvit...? Har han drukket?
Det er en gåte... Om sju minutter. Nei, det er løsningen.
De sju dverger er små, minutiøse. De sitter om henne; om sju minutter.
Doktor Lessing er lege og en meget alvorlig mann.
Men han er som besatt av gåter, han får knapt sove.
Jeg forstår. Si meg, Francesco Petrarca-skolen...
Barneskolen? En venn av meg underviser der. Den ligger like ved.
Bra, da kan jeg sove en halv time ekstra.
- Skal De være på skolen i morgen tidlig? - De venter meg kl 08.30.
Barn, vær stille og hør etter!
Snart kommer inspektøren fra Roma. Så oppfør dere pent.
Hør etter hva han sier og sitt musestille.
Han skal fortelle noe viktig om vårt fedreland.
- Inspektøren er her! - Allerede? Han er tidlig ute.
Sett deg, Roberto!
Reis dere!
God morgen, prinsesse!
God morgen, herr inspektør. Det er jeg som er rektor.
Her er noen av lærerne.
Altså... hva...
- Hvor lenge har De undervist her? - I 16 år.
Har De fulgt departementets læreplan for i år?
Har De lest rundskrivet jeg sendte ut om barns hygiene?
Naturligvis...
Hva gjør De på søndag?
Det er Santa Maria-dagen. Hva gjør De da?
Jeg skal i teatret.
- Hva skal De se? - Offenbach.
Det er sant, de spiller Offenbach. Altså...
Ja, da...
- Adjø, da. Jeg kom bare for å... - Det vet vi.
Som dere vet, er inspektøren kommet for å snakke om rasemanifestet-
- som er undertegnet av Italias fremste vitenskapsmenn.
Han skal, og vi er dypt beæret, -
- påvise vår rases overlegenhet. Den beste av alle raser.
Sitt ned!
Vær så god, herr inspektør.
- Vår rase... - ...er overlegen.
Vår rase er overlegen. Jeg har nettopp kommet fra Roma-
- for å fortelle dere barn, slik at dere vet det, at vår rase er overlegen.
Jeg har blitt utvalgt av rasistiske italienske vitenskapsmenn-
- for å demonstrere hvor overlegen vår rase er.
Hvorfor tror dere at de valgte meg, barn?
Behøver jeg si det?
Hvor skulle de finne et flottere eksemplar enn meg?
Nemlig. Dere har foran dere urtypen av den overlegne rase, ren arier.
Vi begynner med noe som ikke er så merkverdig, øret.
Observer dette ørets perfeksjon.
Venstre ytre øre, som avsluttes med en svingende liten flipp.
Se! Bevegelig brusk. Bøyelig!
Vis meg et par vakrere ører, så går jeg.
Franskmenn drømmer om slike ører.
Raser er et faktum, barn.
Men nå skal jeg vise dere noe annet. Følg godt med!
- Sa han inspektør? - Inspektør!
- Fra Roma? - Fra Roma.
Navlen!
Se, for en fin navle! For en knute! Men den lar seg ikke knyte opp.
Rasistforskerne forsøkte med det gikk ikke.
Dette er den italienske navle den tilhører vår rase.
Se, for en muskulatur! Ceps, biceps, triceps!
For en skjønnhet! Se på denne hoften.
Bare se for noen bevegelser, mine damer og herrer!
Nå må jeg si adjø, for jeg må i et viktig møte.
Jeg foretar min ariske sorti og hilser dere far vel. Navlen!
Vi ses i Venezia, prinsesse.
Jeg hører bare på det øret.
Se på meg, prinsesse. Her er jeg.
Se på meg, prinsesse. Se på meg.
Se på meg, da!
Snu deg, prinsesse!
Snu deg, snu deg, snu deg...
Snu deg, prinsesse!
- Skal vi kjøpe sjokoladeis? - Ja, men det må gå fort.
Sa jeg ikke det? Vi er invitert til middag hos prefekten kl 20.
- Hos hvem? - Prefekten.
Himmel, si at det ikke er sant! Enda en middag hos prefekten.
- Din mor kommer også. - Bingo!
Da spiser vi middag vi to, og drikker kaffe hos prefekten.
- Jeg blir ikke med! - Nei vel.
Jeg sier at vi ikke kommer. Vi spiser sammen vi to.
- God aften, Rodolfo! - God aften, herr prefekt.
- Da ses vi hos meg kl 20. - Vi skal nok være presise.
Hvor er hun? Ser du henne? Hun må være her.
God aften. Kom ikke for sent i morgen.
Tok du varene ut av bilen?
Det er silke, den må ikke ødelegges!
- Flott forestilling, hva? - Nydelig!
- Er dette en av dine gardiner? - Nei, det må være min kollegas...
Han tok hatten min igjen!
- Kom! - Men se, som det regner.
- Kan du ikke hente bilen? - Den står rett rundt hjørnet.
Vent her, da. Jeg kjører den fram og tuter på deg.
Gi meg nøkkelen!
- Ikke til huset, til bilen. Skynd deg! - Bilnøkkelen? Er du gal?
Opphold ham. Han med eggene, vet du. Vi ses senere.
Men i bilen ligger... Kjør forsiktig!
Du kunne ha hentet meg med paraplyen, din bølle.
Se, som jeg ser ut! Og jeg blir nervøs av å spise middag hos prefekten.
Nå har jeg fått hikke også.
Det får jeg alltid når jeg må gjøre noe jeg ikke vil.
Det skal så lite til for å gjøre meg glad.
En sjokoladeis, kanskje to.
En liten spasertur sammen, der det som skjer, det skjer. Men du...
God dag, prinsesse!
- Utrolig... Nå må De forklare Dem. - Nei! De skal forklare Dem.
Jeg stanser under et tak, og De faller i armene mine.
Jeg faller av sykkelen, Dem igjen.
Jeg inspiserer skolen, og enda en gang så er De der.
De dukker opp i drømmene mine. La meg være i fred!
De må være helt betatt av meg. Det er jo ikke så rart, men...
Jeg gir opp, De vinner.
Hvor skal vi dra? Liker De havet?
Ja, men de venter på meg ved teatret.
- Hva er det? - Kan De sette på vindusviskerne?
- Brems! - Ikke vær redd, hold Dem i meg!
Det løsnet!
- Når lærte De å kjøre bil? - For ti minutter siden.
- Jeg får ikke ned kalesjen! - Jeg får ikke opp døren!
Vi sitter fast. Jeg skal få oss ut. Det viktigste er at De ikke blir våt.
Hold denne over hodet.
Sånn, dette skal jeg ordne...
Kom, prinsesse.
Sånn ja, kom.
Der er en stor pytt, De blir våt på føttene. Vent her.
- Hvor er vi? - Vi har vært her før.
- Når da? - Husker De ikke det?
Den kvelden da det regnet og jeg lagde en paraply av en pute.
Jeg la rattet på skulderen, tok noen valsetrinn, -
-og da jeg stanset, kysset De meg.
Prinsesse, De får luft på stumpen.
Kommer an på hvem det er. Far var sånn.
Han kunne få meg til å gjøre hva som helst.
Han visste hvordan han skulle behandle meg, -
- og jeg sa alltid, alltid ja.
Så alle skattene De gjemmer, i denne skattkisten...
Den lar seg altså åpne?
Det er lettere enn De tror bare man har rett nøkkel.
- Og hvor er den? - Gudene vet. Det klarner opp.
Sa De at nøkkelen som får Dem til å si ja, bør komme fra oven?
- Ja. - Jeg skal gjøre et forsøk.
Om jomfru Maria kaster den ned... Man vet jo aldri.
Maria, nøkkelen!
Er det denne?
- Må De hjem? Skal vi kjøpe is? - Ikke nå.
- Når da? - Jeg vet ikke.
Skal vi la himmelen bestemme?
Ikke bry jomfru Maria for en is.
Det er viktig. Vi kan ikke bestemme det, vi må spørre henne.
Maria! Send noen som kan si oss når vi skal spise sjokoladeisen vår.
Om sju minutter.
- Her bor jeg. - Jeg har lurt på hvem som bodde her.
Jeg vil åpne bokhandelen vis-à-vis, da kan vi ses hver dag.
Adjø, da. De har vært så snill, nå skal jeg ta et bad.
- Jeg glemte å si noe... - Ja...?
De aner ikke hvor gjerne jeg vil elske med Dem.
Jeg skal ikke si det til noen, særlig ikke Dem.
- Jeg sier det bare under tortur. - Hva da?
At jeg vil elske med Dem. Ikke én gang, men mange ganger.
Men jeg måtte være gal for å si Dem
at jeg vil elske med Dem resten av livet.
Løp, ellers blir De våt. Det begynner å regne igjen.
- De er klissvåt. - Dressen er det ikke farlig med.
Det er hatten jeg er bekymret for. Men hvor finner jeg en tørr hatt nå?
Hvordan var det? Det er enkelt.
Maria! Send noen med en tørr hatt til vennen min.
God natt, prinsesse. På gjensyn.
- Hvor er toalettet? - Rett fram til venstre.
Om du ikke står opp, så sverger jeg ved din fars minne-
-at jeg aldri mer vil si et ord til deg.
Jeg teller til tre. Om du ikke står opp, må jeg bruke makt.
En...
...to...
...tre.
Vet du hvem som skal gifte seg? Har jeg ikke sagt det?
Idioten med eggene!
- Hvem skal han gifte seg med? - Vet ikke, hun er ikke kommet.
Guido! Jeg har lett etter deg overalt.
Onkelen din... Det har hendt noe.
Kom. Hesten!
Er det din hest, onkel?
Hva har de skrevet?
"Achtung! Jødisk hest."
Barbarer, vandaler... Det er tragisk. "Jødisk hest."
Så, så. De gjorde det bare for å...
Nei, de gjorde det ikke "for å". De gjorde det.
Venn deg til det, Guido. Du vil få merke det også.
Hva kunne de gjøre mot meg?
Kle av meg, male meg gul og skrive: "Achtung, jødisk kelner"?
Visste ikke at engang hesten var jøde. Kom nå, jeg vasker ham i morgen.
Se der!
Dora!
Jeg skal overraske henne.
Kom, jeg vil presentere deg for Fido Giovanardi.
Guido!
Doktor Lessing! Hvor skal De?
Fikk et iltelegram. Jeg reiser omgående til Berlin.
- Hva er disse blomstene? - De er til Dem.
Jeg tar én.
Til min kone, en blomst fra Guido.
Dette har vært hyggelig.
De er den mest fantasifulle kelner jeg har møtt.
Takk, doktor. Og De er den mest kultiverte gjest jeg har servert.
- Adjø, doktor Lessing. - Apropos...
Om du sier mitt navn...
...så er jeg borte. Hvem er jeg?
Om du sier mitt navn så er jeg borte.
Hva sa han?
Stillheten! Nydelig.
Si mitt navn, så er jeg borte. Stillheten.
Nei, ikke i Berlin, ute i provinsen.
I tredje klasse. Jeg husker spørsmålet, for jeg ble så forbløffet.
"En galning koster staten 4 mark om dagen."
"En krøpling koster 4,50. En epileptiker 3,50."
"I snitt blir det 4 mark om dagen, og de har 300 000 pasienter."
"Hvor mye sparer staten om disse individene blir eliminert?"
Dette går ikke an...
Akkurat slik reagerte jeg også. En 7-åring kan ikke regne ut noe sånt.
Et komplisert regnestykke.
Proporsjoner, prosenter... Det lærer man i høyere klassetrinn.
Gangetabellen holder lenge. Var det 300 000 krøplinger?
300 000 ganger 4. Dreper man alle, sparer man 1,2 millioner om dagen.
Bravo! Men De er voksen.
I Tyskland lærer man slikt til 7-åringer.
Sannelig en rase for seg.
"God dag, prinsesse!."
- Hva sa du? - Det står på kaken.
Dora! Hvorfor står du her? Kom, så danser vi.
Bare et par ord. Flere av dere har allerede visst det i flere år.
Dora og jeg ble født i samme gate...
Gikk på skolen sammen, og har alltid hatt samme vennekrets.
Dora er kvinnen i mitt liv og jeg er mannen i hennes liv.
Vi gifter oss før året er omme.
9. april er alle invitert til basilika Santa Maria del Pellegrino.
Da blir det fest til daggry. Vi skal feire sammen, like lystig som nå.
- Hva skjedde? - Ingenting.
- Hvordan gikk det? - Bra. Hvem satte den stolen der?
- Hvordan gikk det, Guido? - Bra, bra.
Jeg beklager. Jeg mener...
Og Guicciardini? Gå tilbake til henne.
Bare gå. Jeg ordner dette.
Guido... Hvordan er det med deg?
Bra. Hvorfor spør alle om det? Oppfører jeg meg rart?
Nei da, slett ikke. Men, men...
Gå ut på kjøkkenet.
Guido!
Kjøkkenet...
De har visst flyttet på alt. Se bare hvor de har gjort av kjøkkenet.
Gjett hvem det er!
- Det er meg, ditt fe! - Bruno!
Frøken... Endelig får jeg treffe deg.
Han har aldri presentert oss. Du vågde vel ikke, hva?
Nå behøver du ikke bli med oss på bordell mer.
Beklager denne avbrytelsen. Til lykke! Din gamle rev!
For en lystig ung mann.
Det går bra, jeg skal plukke det opp.
Beklager så meget.
Prinsesse... Er De her også?
Før meg bort herfra.
Mine damer og herrer... En overraskelse fra Grand Hotell.
Den etiopiske kake!
Takk! Musikk, maestro!
- Til lykke! - Takk.
- Vær så god, prinsesse. - De er...
Fort, prinsesse.
Men han...
Det er tosken med eggene!
Dora! Dora!
Ferruccio... Det er han som har husnøkkelen. Svarte, svingende...!
Ståltråd! Det kan jeg åpne med. Her...
Jeg er flink med ståltråd. Far lærte meg å lage leker av ståltråd.
Giosué!
Giosué! Skynd deg, ellers kommer mamma for sent.
- Jeg har mistet stridsvognen min. - Vi skal finne den.
- Hvor har du lagt den fra deg? - Den står på trappen.
Hold sykkelen, Dora. Så henter jeg stridsvognen.
Her er den. Nå må vi dra.
- Kjør, pappa! - Vær forsiktig!
Du er sent ute.
- Se, en hest! - En hest!
Ikke ring slik med bjellen!
- Det er ikke jeg, det er Giosué. - Stans, jeg vil av.
- Framme! - Vi ses i kveld.
- Ha det, mamma. - Ha det, Dora.
Kjør fort, pappa!
En, to, tre!
Kan vi kjøpe denne til mamma? Den koster 15 lire.
Kaken er nok ikke ekte. Akkurat som stridsvognen din. Kom, nå.
"Adgang forbudt for jøder og hunder."
Kom, Giosué!
Hvorfor får ikke hunder og jøder komme inn?
De vil ikke ha jøder og hunder. Folk gjør som de vil.
Som i jernvarehandelen, der slipper de ikke inn spanjoler og hester.
I går skulle jeg på apoteket med en kineser og kenguruen hans.
Jeg spurte om vi slapp inn. "Ingen kinesere og kenguruer," sa de.
- Men i vår butikk slipper alle inn. - I morgen skal vi skrive enn lapp.
- Hvem misliker du? - Edderkopper.
Jeg liker ikke visigotere. Så vi skriver:
"Forbudt for edderkopper og visigotere."
De plager livet av meg.
- God morgen. - Alt er til halv pris!
- Guido Orefice? - Det er jeg.
- Bli med meg til prefekturet. - Nå igjen?
- Han har vært der for. - Hva skal det være godt for?
- Er han sammen med Dem? - Ja. Kom, nå.
- Jeg vil være med. - Bli her, du. Det er fort gjort.
Ta deg godt av kundene, Giosué.
Ha det! Jeg er straks tilbake.
God dag...
God dag.
- Jeg tar denne. - 5 lire.
- Nei, det står 10 lire. - De er til halv pris.
Gi dette til mamma og si at det er fra mormor.
Mormoren min har jeg aldri truffet.
- Vil du gjerne treffe henne? - Ja.
- Du får treffe henne i morgen. - I morgen?
I morgen fyller du år, og da skal mormor ha med en fin presang til deg.
- En ny stridsvogn? - Nei, en overraskelse.
Gi brevet til mammaen din. Ha det, Giosué.
Du glemte vekslepengene, mormor.
- Når kommer du? - Om en time, jeg skal innom hotellet.
- Hva sa mormor? - At hun kommer i morgen.
Det var på tide.
- Nå skal du bade. - Jeg vil ikke!
Jeg badet jo på fredag!
- Bytt skjorte. - Jeg byttet på torsdag.
- Glem ikke blomstene. - De er ute, jeg skal hente dem.
- Jeg vil være med. - Nei, du skal bade, din stabeis.
- Jeg vil ikke, jeg vil ikke! - Skynd deg, jeg må hente mormor.
- Hvor vil du ha blomstene? - Bare legg dem der.
Jeg badet på fredag!
- Vet du hvor Giosué er? - Han er vel der inne.
Kan du rydde litt? Og vis meg blomstene, de er så skjønne.
Vil du se blomstene? Jeg skal be dem komme.
Blomster, kom hit! Kom hit, skap!
Schopenhauer, viljestyrke... Jeg vil at skapet skal komme hit.
Stans, skap!
Det var et veldig skittent skap.
God dag, prinsesse!
- Har han allerede lært å lese og skrive? - Ja, for et år siden.
Nå er vi framme. Jeg skal hjelpe deg ned.
Nei, det går bra.
Hva er det, Dora?
- Er vi framme? - Nei, det er en planovergang.
- Kan du si hvor vi skal nå? - Hva mener du?
Du har spurt meg tusen ganger. Vi skal til... Hva heter det?
- Vi er på vei til... - Hvor skal vi?
Det er fødselsdagen din i dag.
Du sa jo at du ville reise på tur. Jeg har planlagt dette i månedsvis.
Jeg lovte mamma ikke å si noe. Du vet jo hvor sint hun kan bli.
Faren min fant på noe lignende da jeg var liten.
Det var så... Det var så gøy!
Jeg sier ingenting, du må se det med egne øyne.
Det er en overraskelse. Jeg blir så full av latter.
- Pappa, jeg er så trøtt. - Sov litt, du.
Onkel... Hvor er det vi skal? Hvor fører de oss hen?
Hva er klokken? Presis avgang. For en organisasjon!
- Du har aldri kjørt med tog, hva? - Nei, er det fint?
Inni er alt av tre ingen seter og alle står.
- Er det ikke seter der? - På toget? Selvfølgelig ikke!
Alle står tett sammen.
Ser du den køen? Vi var heldige som fikk de siste billettene.
Skynd deg, onkel Eliseo. Jeg vil ikke at de skal si: "Det er fullt, gå hjem."
Vent, vi har reservert plass!
Har du sett den køen? Kom nå, Giosué.
Vi har reservert plass.
Takk!
Kan jeg hjelpe Dem?
- Det har skjedd en feil. - Hva da? Hvem er De?
Min mann og min sønn er på toget.
- Hva heter Deres mann? - Orefice, Guido.
Orefice, Guido...
Giosué Orefice og Eliseo Orefice er også om bord i toget.
- Det har ikke skjedd noen feil. - Jeg vil bli med toget, jeg også.
- Vi er klare. - Send det av gårde.
Dra hjem, frue.
Jeg vil om bord i toget.
Slipp meg om bord i toget!
- Mamma er her! - Dora...!
De stanset toget for å slippe om bord mamma.
Dora!
- Her er jeg. - Han er sliten.
Har du sett for et fint sted? Er du litt trøtt?
- Jeg likte ikke det toget. - Ikke jeg heller, vi tar bussen hjem.
Hjem igjen vil vi reise med buss, med seter!
- Nå har jeg sagt fra. - Det er bedre.
Har du sett så fint organisert alt er?
Har du sett for en kø? Alle står i kø utenfor for å slippe inn.
- Hva slags lek er dette? - Nettopp! Dette er leken der man...
Det er leken... Vi konkurrerer mot hverandre.
Alt er forberedt. Mennene er her, og kvinnene der.
Soldatene gir oss en timeplan, og dette er ikke helt lett.
Om noen gjør en feil, blir de sendt rett hjem, så vær forsiktig.
Men om man vinner får man førstepremie.
- Hva er det i premie? - Førstepremien, sa jeg jo.
- Det er en stridsvogn. - Det har jeg.
- En ekte stridsvogn, helt ny! - Næ...
Jo! Jeg ville ikke fortelle det.
- Hvor går onkel Eliseo? - Han skal være på et annet lag.
Ha det, onkel!
En stridsvogn...
Hva var det jeg sa, Giousè? Helt fantastisk!
For et sted!
Skynd deg, så ingen tar våre plasser. To enkeltsenger!
Unnskyld, unnskyld...
Da skal vi se... Her er det.
Vi sover her vi får ligge tett sammen.
Det er så stygt her, og det lukter vondt.
Jeg vil til mamma.
- Jeg er sulten. - Vi skal spise.
Og de er slemme, de skriker.
Det er fordi alle vil ha førstepremien. De må være harde.
- Får jeg treffe mamma? - Når leken er slutt.
- Og når er den slutt? - Man må oppnå 1 000 poeng.
Da vinner man en ekte stridsvogn.
- Jeg tror deg ikke. Får vi mat? - Formiddagsmat...?
- Du får spørre vennene våre. Der er... - Bartolomeo.
Kan jeg spørre om noe? Har han vært rundt med brød og syltetøy?
Det var leit! Akkurat for sent ute.
Men han kommer vel innom igjen? Han kommer tilbake.
- Hva sa han? - Han spurte om noen snakker tysk.
- Kan du tysk? - Nei.
Nå begynner leken!
Man skal oppnå 1 000 poeng. Den som vinner, får en ekte stridsvogn.
Heldiggrisen.
Hver dag blir stillingen ropt opp i høyttaleren.
Den som ligger sist, får en lapp hvor det står "fehode" på ryggen.
Vi spiller slemme menn som skriker. Den som blir redd, mister poeng.
På tre måter kan man miste poeng.
Én, om man begynner å gråte.
To, om man vil til mamma.
Tre, om man ber om formiddagsmat. Glem det!
Man kan lett miste poeng pga sult. I går mistet jeg 40 poeng-
- fordi jeg absolutt ville ha brød med syltetøy.
Aprikossyltetøy.
Han, jordbærsyltetøy.
Ikke be om kjærlighet på pinne. Vi spiser alle selv.
I går spiste jeg 20 stykker. Og fikk mageknip.
Men gode, det var de...
I dag leker vi gjemsel, så nå må jeg gå. Ellers tar de meg.
Ikke spør meg, spør Bartolomeo. Og fortell hva han sa etterpå.
- 1 000 poeng! - Jeg sa jo at dette blir gøy.
De er helt gale! Denne veier 100 kg, og det er minst 3 000 grader her.
- Jeg orker ikke mer, Vittorino! - Etter bare én?
- Skal vi bære flere? - Vi må holde på til i kveld.
- Bartolomeo! Hvor fører de deg? - Til sykestua, jeg har skadet armen.
Vi kommer til å dø her! Jeg klarer ikke mer.
Jeg må sette den ned. Hva kan de vel gjøre?
- De dreper deg. - Hva?
Hvor skal den hen? Herregud, dette klarer jeg aldri!
Vittorino... Det er jo 10 000 grader her.
Pappa! Pappa!
Se! Har du sett? Er den ikke fin?
Jeg har meldt oss på.
Da jeg ville melde meg på, sa dommeren til meg:
"Du og sønnen din står ikke på listen. Dere har ikke betalt påmeldingsgebyr."
Han sa at vi kunne dra hjem. Da sa jeg:
"Dra hjem selv. Jeg og Giosué er påmeldt."
"Gi meg nummeret mitt!" Så jeg fikk dette. Fint, hva?
For sikkerhets skyld satte de et her også.
Se, for et fint sted pappa har tatt deg med til.
- Har du lekt med de andre barna? - Ja, men de kan ikke reglene.
De sa det ikke var sant at man får en stridsvogn.
Gikk du på det? De slu små revene vil vinne over deg.
Ingen stridsvogn? Du må ikke tro på dem...
- Hvor mange poeng har vi fått i dag? - 50.
Eller 48. De trakk fra to poeng-
- fordi jeg snublet da jeg hoppet paradis.
Det var til å le seg i hjel av! Du, så morsomt det var.
Jeg gleder meg til i morgen.
Hoppe paradis, drakamp, ringleker...
Alt mulig, jeg husker ikke alt. Til slutt sa jeg: "Slutt, jeg er trøtt."
- Si meg... Har du spist noe? - Ja, men jeg ba ikke om formiddagsmat.
Bra! Da har du fått 12 poeng.
Jeg har 48, du har 12. Det blir 60.
Dette får man når man har 60 poeng.
En stykke brød uten syltetøy. Spis!
- Er 60 poeng mye? - Tuller du?
60 poeng er veldig mye.
Se hvem som kommer! Bartolomeo.
- Hvordan gikk det? - Ikke noe særlig... 20 stykker.
- Vi har flere enn ham. - Ikke si noe. Vi leder.
Ikke gamle og barn, har jeg sagt! Gå inn, du får ikke arbeide.
Dere andre går ned.
Opp med farten, jenter! Denne vei.
Hun er ny, men hun lærer fort.
Hun i døren virket grei da hun kom, men hun er verst av alle.
Gamle og barn slipper iallfall å arbeide.
Ja, de slipper fordi de blir drept.
En av dagene sier de til dem at de skal dusje.
Og de dusjer der... i gasskammeret.
Hvordan skal jeg klare dette? Vittorino!
Hvor får de alle amboltene fra?
Pappa, pappa!
Giosué! Hva gjør du her? Du kan ikke være her.
Gå, nå! Hvorfor er du ikke hos de andre barna?
De sa at alle barn skulle dusje, men jeg vil ikke.
- Gå og dusj! - Nei!
- Jo! - Jeg vil ikke.
- Gå og dusj. - Hva gjør dere, pappa?
Vi holder på å bygge... stridsvognen.
Vi bygger stridsvognen. Vi er ikke kommet lenger enn til beltene.
- Du kan ikke være her. Gå og dusj. - Jeg vil ikke, jeg vil ikke!
Din stabeis. Nå mister du 10 poeng.
Gjem deg, så går vi tilbake sammen.
Pass på at ingen ser deg. Ha det gøy.
Alt! Ta av alle klær og heng dem opp.
Dere får dem tilbake etter dusjen. Marsj!
Husk nummeret slik at dere får tilbake klærne.
Kvinner og barn sammen.
Ble De skadet?
Takk, Bartolomeo. Du må gjemme deg her hele dagen.
Ser de deg, blir vi diskvalifisert.
- Hva skal jeg gjøre? - Du skal gjemme deg her hele dagen.
Ingen må se deg, spesielt ikke de slemme mennene som skriker.
Hold deg gjemt! Dette er den vanskeligste delen.
Klarer vi dette, er stridsvognen vår. Man får 120 poeng om dagen.
Jeg gjemmer deg, du er borte. Ingen har sett deg. Hvor er han?
Forstått? Giosué?
Jeg så deg!
Er det noen her? Forstyrrer jeg?
Giosué, kom!
Kom! Fort som et lyn!
God morgen, prinsesse! Jeg har drømt om deg i hele natt.
Vi var på kino, og du hadde på deg den rosa drakten jeg liker så godt.
Jeg tenker bare på deg, prinsesse. Hele tiden! Og nå...
Mamma! Pappa kjører meg i trillebåre, men han kan ikke kjøre.
Det er så gøy. Vi leder! Hvor mange poeng har vi nå, pappa?
Løp! De slemme mennene kommer.
- Hvor da? - Hit. Kom, Giosué!
- Er de tørre? - Ja, de er tørre.
Her, kle på deg.
Hva har hendt med Vittorino Alfonso og de andre?
De klarte seg ikke.
"Om du sier mitt navn, så er jeg borte. Stillheten."
Grand Hotell...
Guido.
Guido! Jeg begynte å bli redd. Hva har hendt?
De er helt gale.
Kapteinen som undersøker oss traff jeg som kelner på Grand Hotell.
De skal ha en middag for offiserene med fruer, -
- og han spurte om jeg ville servere.
Kanskje han vil hjelpe meg vekk herfra.
Giosué...
Har du sett Giosué? Hva da "nei"?
- Hva gjør du der? Kom fram. - Nei.
Kom fram, sa jeg!
Kom, nå. Se, så skitten du er.
- Hvor har du vært? - Jeg måtte avslutte et slag kort.
De lager knapper og såpe av oss.
- Hva er det du sier? - De brenner oss i ovnen.
Hvem har sagt det?
En mann gråt. Han sa at de skulle lage knapper og såpe av oss.
Giosué... Gikk du på den? Enda en gang?
Jeg trodde du var en kvikk og rask liten gutt.
Knapper og såpe av mennesker? Nå får du gi deg!
Trodde du på det?
Tenke seg til... I morgen tidlig vasker jeg hendene med Bartolomeo, -
-og knepper meg med Francesco.
"Søren! Nå mistet jeg Giorgio." Ser den ut som et menneske?
De bare tøyset med deg, og du gikk på det. Hva mer sa de?
At de steker oss i ovnen.
De brenner oss i ovnen.
Brenner oss...!
Trodde du på det også? Du går på hva som helst.
Jeg har hørt om vedovner, men ikke menneskeovner.
"Vi har ikke mer ved! Da tar vi denne advokaten."
"Han brenner dårlig, han er for fuktig. Se, som det ryker!"
Knapper, såpe og brennovner...!
Nå snakker vi alvor. I morgen skal jeg delta i sekkeløp med de slemme...
Nå er det nok, pappa. Jeg vil hjem.
- Nå? - Ja.
- Det regner, du kommer til å få feber. - Det blåser jeg i. Kom, så går vi.
Ja vel, hvis du vil dra hjem...
- Jeg tar tingene våre, så drar vi. - Kan vi det?
Klart det! Tror du at de holder folk her med makt?
Det skulle tatt seg ut. Nå pakker vi veskene våre og dra vår vei.
Synd, vi som leder og allting. Nå går premien til et av de andre barna.
Det er ingen andre barn her.
Det er massevis av barn her.
- Hvor da? - De gjemmer seg. Ingen må se dem.
Jeg forstår ikke denne leken. Hvor mange poeng har vi?
687, det har jeg sagt tusen ganger.
Kom, nå. Vi leder, men om du vil dra...
- Leder vi? - Ja, det har jeg jo sagt.
Men vi trekker oss hvis du vil.
Jeg så resultatlisten i går, men vi drar likevel.
Ha det, Bartolomeo. Jeg og Giosué drar nå.
Jo, forresten... Stridsvognen er ferdig.
Rengjør tennpluggene før du starter. Gi full gass, -
- ellers går kanonen inn i beltene. Ble ikke kanonen flott?
Og ta av håndbremsen før du kjører.
Vi drar, Giosué vil trekke seg.
Vi kunne ha kjørt hjem i stridsvogn, men nå får vi ta bussen.
Ha det, alle sammen! Nå drar vi. Kom, ellers mister vi bussen.
Ha det, alle sammen.
Kom nå, Giosué!
- Kom! - Det regner, jeg kommer til å få feber.
Giosué, det er pappa!
Jeg har noe viktig å fortelle.
- Jeg får ikke tak i ham. - Er det virkelig et barn?
Det er sikkert 2 000 stykker! De yrer som mus.
De rakkerne vil ha stridsvognen din. Vent!
Jeg tror at jeg så ham. Han er like ved.
Gå og se om han gjemmer seg inne i den. Jeg venter her.
- Han er der, pappa! - Hadde han blondt hår?
Da er det ham. Han heter... Schwanz. Han har sittet der i tre uker.
Han lå som nr to, men vi slo ham. Før eller senere finner vi de andre.
- Hvor mange er det? - Massevis! De gjemmer seg.
- Se, pappa! - De går i skjul!
Tatt, tatt, tatt, dere er ute! Nå går vi.
- Hun så oss. - Er vi ute?
Hun kommer og henter deg. Nå skal vi leke Vær stille-leken.
Du må ikke si et ord. Lov meg det!
- Lov det! - Jeg lover.
De snakker rart, helt uforståelig. Klarer vi dette, vinner vi.
Nå leker vi Vær stille-leken. Ikke et ord, hører du det?
Hva gjør du her med barna? Stille! Du skal ikke snakke.
Jeg må snakke med deg, det er viktig.
- Hvor? Når? - Jeg gir deg et signal.
Takk!
- Kakk! - Ikke kakk, takk. Takk!
- Takk! - Takk, takk!
Jeg har sagt at du ikke får snakke med barna.
Doktor, min kone er her også.
Langsomt... Spis langsomt, ellers blir du syk.
Vi leder, kanskje vi kan dra herfra før.
Nå må du ikke gjøre noen feil, for nå leder vi.
Spis langsomt.
Hør nøye etter, Guido.
"Feit og stygg, hele meg er gul."
"Spør du hvor jeg er, så kvekker jeg i skjul."
"Jeg legger bæsj på veien øde."
"Hvem er jeg? Må jeg nøde?"
En andunge, vel?
Er det en andunge? Nei, det er det ikke!
En venn fra Wien sendte den til meg, -
- og jeg kan ikke sende min gåte til ham før jeg har løst denne.
Jeg tenkte på nebbdyret, men det kvekker ikke.
Det sier...
Nebbdyret...
Jeg oversatte den til italiensk i natt.
Nå, hva sier du?
Alt peker mot en andunge.
Hjelp meg, Guido.
For himmelens skyld, hjelp meg.
Jeg får ikke sove.
Det er en andunge!
Giosué! Kom hit! Skynd deg!
Jeg er trøtt.
Hvor er vi hen? Jeg tok kanskje feil vei.
Bra, Giosué. Sov og drøm, du.
Kanskje alt bare er en drøm. Hun drømmer om deg, Giosué.
I morgen tidlig vekker mamma oss med kaffe og kjeks.
Først spiser vi, og så elsker jeg med henne to eller tre ganger.
Hvis jeg klarer det...
De har ropt lenge etter to offiser. De har vel stukket av.
- Forsto du noe mer? - Bare bruk øynene.
Krigen er slutt.
- Hvor skal alle de lastebilene? - Poenget er å unngå dem.
De kjører vekk fulle og kommer tomme tilbake. Forstår du hvor...?
Kvinnene, da?
Nå drar vi herfra. Vi behøver jo ikke engang pakke.
Jeg har hørt skyting og bjeffing i flere timer, de rensker ut alt.
Jeg stikker. Vi ses i Viareggio, der kan vi åpne en amboltfabrikk.
Kom og se, Giosué! Har du sett så sinte de er? Rasende!
De leter etter deg. Alt dette er satt i gang for din skyld.
Du er den eneste de ikke har funnet. Nå leter de høyt og lavt.
Premien blir delt ut i morgen.
Finner de deg ikke i kveld, får vi 60 poeng.
- Hvor mange poeng har vi? - 940 pluss 60...
1 000!
De leter etter deg overalt. Vi må ikke gjøre noen feil i kveld.
- Gå og gjem deg i skapet. - Schwanz er der.
- Hvem? - Den blonde gutten.
De tok ham i går, han er ute.
Det er det tryggeste stedet, de leter ikke der igjen. Kom igjen, nå!
Inn med deg!
Ta ullteppet, i tilfelle det blir kaldt.
Jeg er snart tilbake. Jeg skal villede dem.
Jeg tror at jeg så ham der borte!
Pappa! Som du skremte meg!
Gi meg teppet. Fryser du? Få jakken din også.
Jeg kaster den opp i et tre for å villede dem.
De leter etter deg overalt. De roper: "Hvor er Giosué?!"
De banner og er veldig sinte. Men ingen skal finne deg.
Ha det, jeg kommer snart.
Hør... Om det varer lenge før jeg kommer tilbake, -
-så må du ikke røre deg.
Du må ikke komme fram før det er helt stille, -
- og det ikke lenger er noen i nærheten. Si det!
Jeg går ikke ut før alle er borte.
Bra, stabeis.
Vekk med deg, vekk med deg, hund.
Vekk med deg, hund. Vekk...
Vekk med deg, hund. Vekk med deg...
Bra, Ferruccio! Det fungerer.
Dora! Er det noen her som heter Dora?
Dora, er du her? Det er Guido.
Jeg vet at dere gjemmer dere. Er Dora her?
Nei...
Er det en Dora her? Hun er italiensk... min kone.
Ja, det er det. Dora!
Dora, det er meg!
Det er ikke henne. Ingen andre? Hopp av lastebilen når dere er ute!
Det er sant!
Hei, småen!
Er du helt alene? Hva heter du?
Du forstår visst ikke hva jeg sier, hva? Bli med oss.
Kom opp!
Mamma!
Stans!
Mamma!
Dette er min historie.
Dette var fars offer.
Dette var hans gave til meg.
- Vi vant! - Ja, vi vant.
1 000 poeng til å le seg i hjel av.
Vi vant, og får kjøre hjem med stridsvogn!
Vi vant!